- Tidligere... - Du er eneste dame her.
Er det vrient å jobbe blant kjekke menn?
Bare stanken er slitsom.
- Kom igjen! - De har pakka.
- Jeg er amerikaner! Hjelp meg! - Flytt deg!
- Det skulle vært en somalier. - Det var en amerikaner.
Kam og Hendrix ble fanget. Vi skal redde dem.
- Er Max' pappa savnet i strid? - Ja.
- Vi har funnet Kam og Hendrix. - Kommer de hit, ser de meldingen.
Det bør være en dør her.
- De er ikke her. - Jeg ser en fiende!
Jeg må være på topp. Pillene hjelper meg.
Ikke kom tilbake.
- Jeg kan ikke kjenne tærne mine! - Ta disse.
- Hva gjør du? - De hjelper.
PUNTLAND-REGIONEN I SOMALIA
- Hvor tror du at de fører oss? - Jeg vet ikke.
Hold munn!
- De burde brukt mer enn én vakt. - Nå!
Nå drar vi.
Nøkler.
Gikk det bra? Opp med deg!
Kom igjen.
- Løp! - Nei. Opp med deg!
FORT DABNEY I GEORGIA
God morgen.
- Tenker du fortsatt på oppdraget? - Ja.
Hver gang vi mislykkes, blir det vanskeligere.
Vi klarte det ikke denne gang, men vi skal redde dem.
Og du... Du var helt rå.
Du reparerte halerotoren. Reine ingeniøren.
- Du er en helt. - Jeg gjorde mitt beste.
- Ja. Det vet alle andre også. - Jeg håper at du har rett.
- Jeg skal lage frokost. Vil du ha? - Beklager, men jeg må jobbe.
Forresten, så er moren min i byen.
Hun skal arrangere en galla for å samle inn penger til valgkampen.
Hun vil at vi skal komme. Det ville vært fint å komme ut.
- Pynte oss. Være litt fornemme. - Greit.
- Du får nok ikke si noe... - Men...?
Hva var i det skjulte rommet på sykehuset i Somalia?
CIA sier ingenting til meg heller.
Kom inn.
- Ville du snakke med meg, oberst? - Slå deg ned.
Ifølge Darzis rapport fikk han smertestillende av Madani.
- Vet du noe om dette? - Nei, oberst.
Legen hennes fortalte at hennes resepter har gått ut.
- Du må til bunns i dette. - Ja, oberst.
Om 72 timer skal dere være klare til å fly.
Da vil jeg vite om Madani kan fly.
- Oppfattet, oberst. - Du kan gå.
Nå får Magnus ordet.
Agent Thea har et annet oppdrag, så jeg tar over så lenge.
Våre tropper fant viktige opplysninger under oppdraget.
Vi har bekreftet at det der er sersjant Kams håndskrift.
Å dekode meldingen har høyeste prioritet.
Forhandlingene er over. Khalid svarer ikke.
Dette er vår eneste ledetråd. Alt ikke-CIA-personale kan gå nå.
Jeg vet om en som kan bistå. Får jeg spørre henne?
- Gjør det, løytnant. - Takk, oberst.
Tror du at Theas oppdrag har noe med det skjulte rommet å gjøre?
- Det er det siste jeg tenker på. - Sikter du til pillene?
Darzi fortalte Haskins om pillene.
Resepten har visst gått ut.
- Hvorfor tar du dem? - Ikke bekymre deg for det.
- Du løy for meg. Tok du pillene... - Jeg kunne fly. Det så du.
- Jeg burde rapportert deg. - Men du trenger meg.
Jeg og obersten er bekymret for deg.
Han vil at jeg skal kontrollere om du kan fly eller ikke.
Skal mennene avgjøre min skjebne bak lukkede dører?
Jeg er sjefen din. Jeg må ta en avgjørelse.
Du kan ikke gi meg flyforbud. Vi har ikke fått noen svar ennå.
Thea er borte.
- Vi vet ikke hva CIA pønsker på og... - Slutt!
Hvis jeg lar deg fly og du spolerer det, -
- fjerner de oss begge fra oppdraget. Da får vi ingen svar.
Si fra når du har bestemt deg, da.
Det er greit, mrs Kam. Jeg har ikke dårlige nyheter.
- Alt jeg sier, er hemmeligstemplet. - Naturligvis.
Jeg er bare overasket over at noen forteller noe til meg.
Det føles som julaften.
Du kjenner Jimmy best. Han etterlot seg en beskjed -
- på stedet der han og Hendrix ble holdt fanget.
De ble flyttet før vi rakk frem.
- Nå er han borte. - Vi jobber med det.
Han skrev en beskjed på gulvet. Tre ord: "Tokyo" og "liten perle".
- Vet du hva det betyr? - Ikke "liten perle", men...
Tokyo er en personlig sak mellom Jimmy og meg.
- Vet du hvorfor han skrev det? - Han sier at han ikke har gitt opp.
Jeg vet hvor tøft dette er.
- Har dere bare tre ord, oberst? - Ja. For øyeblikket.
Jeg har stolt på systemet hele tiden. Jeg signerte en taushetskontrakt.
Jeg hørte på din kone da hun ba meg om å vente.
Hver morgen våkner jeg og undres om noen skal banke på døra -
- med et brettet flagg og tomme ord!
- Mrs Kam... - Kommer min mann hjem?
Vi gjør alt vi kan.
Hvorfor skal jeg stole på deg?
Fordi vi har den beste sjansen til å få hjem mannen din.
- Vi slapp unna. Har du det bra? - Jeg tror at jeg brakk et ribbein.
Jeg tar første vakt. Du kan hvile. Vi greide det. Vi slapp unna.
Ikke ennå.
- Banker du ikke på? - Du ville ikke hørt meg uansett.
- Hva vil du? - Bevise en ting.
Ikke rør sakene mine! Hva holder du på med?
- Gallo! Slutt! - Hvor har du dem?
Vis meg dem!
For en som ikke har et problem gjemte du dem godt.
- Jeg er presset... - Det er vi alle.
Vi tar ikke piller. Når tenkte du å slutte?
- Hva skjer ved neste doptest? - Jeg har sluttet.
Jeg trenger dem ikke lenger. Jeg kan ta en flyprøve.
Hvilken bane du enn vil!
Hva som enn kreves for å bevise at jeg har hodet på rett sted.
Møt meg på banen klokka ti.
- Banen? - Du hørte meg.
Oppfattet, kaptein.
- Har du tid et øyeblikk, Magnus? - Jeg elsker god presskaffe.
Bryggingen er viktigere enn selve bønnene.
Kom, oberst.
Hvorfor sendte du ut mitt team?
Jeg ville diskutere noe som bare gjaldt CIA.
- Mine gutter tror at du skjuler noe. - De trenger ikke å vite alt.
Vi må samarbeide for å lykkes.
Jeg snakket om CIA-agent Richard.
- Har dere funnet noe? - Nei. Det er det som er problemet.
Vi trapper ned på letingen.
Vi gir ikke opp helt, men vi må være pragmatiske.
Han ble sett sist for flere uker siden med en farlig fange.
Sjansen for at han lever, minker hver dag.
- Du må snart tenke slik du også. - Unnskyld?
Kam og Hendrix har vært borte like lenge.
Operasjon Perseus har ikke gått bra. Politikerne er ikke fornøyd.
Jeg forlater ikke mine menn der ute.
Du kunne flyktet ut av lastebilen uten meg, men du ble værende.
Du reddet livet mitt.
- Du ville gjort det samme. - Ja.
Vi har ikke alltid kommet overens, men vi er brødre.
Jeg er på din side... bestandig.
- Det sa du ikke for noen uker siden. - Mye har skjedd.
Nei. Vi tar oss strake veien til grensen.
Vi vet ikke hvor langt det er.
Vi kan ikke banke på dører. Vi er på flukt fra en krigsherre.
Ikke alle er kjeltringer. Her ute kan vi treffe på noen.
Der inne har vi i hvert fall en sjanse.
- Ok. Greit. Vi får prøve, da. - Ja.
- God morgen, Madani. - Hooah.
Du skal ta en kondisjonstest.
100 armbøyninger, 100 situper og 3 km på under 12 minutter.
Det klarer kanskje fem prosent i enheten.
- Du skulle jo gjøre hva som helst. - Jeg vet hva jeg sa, kaptein.
Vi starter med en oppvarming. Tre, to, én, spring!
- Professor Benning? - Du må være Porter. Kom inn.
- Hyggelig å hilse på deg. - Du er yngre enn jeg trodde.
Smiger kommer du langt med.
Hvordan kan jeg hjelpe deg?
- Du er ekspert på Puntland-regionen. - Jeg var akkurat der.
- Forskning? - Nei. Jeg besøkte foreldrene hennes.
- Tolken min. Hun gikk nylig bort. - Jeg beklager.
- Det er en farlig del av verden. - Ja.
Jeg er her fordi du er kjent med Khalid Samatar.
- Jeg har intervjuet ham. - Jeg har lest det.
Vi har funnet en kode som har med Khalid å gjøre.
- Som jeg sa: hemmeligstemplet. - Jeg forstår.
"Liten perle." Det kan være et sted.
"Lille perlen" blir omtrent Dorra. Det er en by i Djibouti.
Ja, men der kryr det av amerikanske soldater.
Det virker usannsynlig at Khalid har en base der.
Det er også et kjælenavn for en annen by.
Det er slang for en by i Etiopia. Et sted nær en elv, tror jeg.
- Men jeg husker ikke navnet. - Det er bedre enn ingenting.
- Skulle ønske at jeg visste mer. - Takk for bryderiet.
97... 98... 99...
- 100. - Og... tiden er ute.
- Jeg klarte det? - Jeg er imponert.
- Får jeg fly nå? - Nei. Ikke så fort.
- Hva? - Du er i fysisk form, men mentalt...?
- Hva kreves for at du skal tro meg? - Pass deg. Jeg er din befalhaver.
Vårt forhold er mer komplisert enn som så. Det vet du.
Ja vel...
Dette er en straff, ikke rehabilitering.
Du ville stryke meg.
Hadde jeg mislyktes, ville du sluppet å ta avgjørelsen.
- For en leder du er, kaptein. - Du løy for meg.
Vi må kunne stole på hverandre. Det sa du en gang.
Jeg har sluttet med pillene. Jeg har det bra.
I dag, ja. I morgen, da? I overmorgen?
Noen må holde deg ansvarlig.
Og Ian vet det vel ikke?
Hvor ansvarlig er du egentlig, hvis du lyver for ham?
Jeg skal fortelle ham det, hvis det er det du vil.
- Det handler ikke om meg. - Det er din avgjørelse.
- Får jeg fly? - Jeg har ikke bestemt meg.
- Stans! - Vær så snill. Vi er ikke farlige.
Vi leter bare etter en telefon.
Dere er amerikanere. Jeg kan ikke hjelpe dere.
Dette er min sønn og min kone.
Jeg prøver å komme meg hjem til dem.
Telefoner funker ikke her. Det fins ingen master.
Men dere kan få mat og et sted å sove i natt.
Mrs Porter, mrs Kam er her.
Beklager at du måtte vente. Jeg har planlagt gallaen.
- Slå deg ned. - Takk for at jeg fikk treffe deg.
- Jeg vet at du er opptatt. - Jeg har alltid tid til Ians venner.
Hva ville du snakke om?
- Min mann Jimmy Kam. - Jeg vet at han ble tatt til fange.
Jeg har gravd litt om krigsfangene i Vietnam.
Kongressen fikk hjem mange.
Et team jobber døgnet rundt for å redde mannen din, mrs Kam.
Jeg vet det, men om du kunne snakke om det åpent...
All informasjon om operasjonen må forbli hemmelig.
Publisitet kan være hemmende.
Min sønn vokser opp uten faren sin. Det er hemmende.
Press fra allmennheten har fungert, men det forårsaker problemer.
Hvis vi forteller hvordan vi gjør det vi gjør, har folk meninger.
Da bruker vi mer tid på å forklare oss enn på å få noe gjort.
Hvor mye gjør du, egentlig?
Jeg har dessverre ikke mer tid. Takk for at du kom.
Vit at du har vår medfølelse.
Alle vil få hjem mannen din så fort som mulig.
Takk. Dette har vært veldig opplysende.
Så godt det er. Takk.
Gjem dere.
Khalids menn leter etter dere.
De går fra dør til dør.
- Vi må stikke. Klarer du det? - Jeg klarer meg.
Herfra er det ti kilometer til grensen.
Kysten er klar. På tide å dra.
- Takk. - Kom igjen!
Hei. Skal du jobbe mye lenger?
Jeg tenkte at du kunne komme hjem til meg.
Jeg må jobbe hele natta. Men jeg skal gjøre det godt igjen i morgen.
På din mors galla?
Etter den, ja.
- Unnskyld, men jeg må jobbe. - Greit.
Jeg sier det ikke ofte nok, men jeg er stolt av deg.
Sier mannen som jobber i hele natt.
- Jeg er stolt av deg også. - Takk, elskede.
- Er alt som det skal? - Ja. Jeg bare...
Lykke til.
- Hei. - Hei.
- Er alt i orden med Nora? - Skulle det ikke være det?
Jo da. Jeg ville bare sjekke. Jobb videre, du.
Kom inn.
Jeg fant noe på en av NSAs lyttestasjoner.
En melding mellom en somalisk krigsherre og IS.
Det er her, ved Den blå nilen.
Ifølge min kontakt er "lille perlen" et navn for en by ved en elv.
"Våpen og to pakker." Det kan være Kam og Hendrix.
- Men hvorfor selge dem? - Utvekslingen mislyktes.
Han vet at han ikke kan få broren sin.
Kanskje han bare vil tjene litt penger.
- Dette er bra. Bra jobbet. - Takk, oberst.
Får jeg spørre om en ting? Hvordan er du så rolig hele tiden?
Dere andre får ikke se når jeg ikke er det. Det er jobben min.
- God morgen. - Løytnant Porter har funnet noe.
Utmerket. Kom til brifingrommet om fem minutter.
- Du sov vel her? - Ja, direktør.
Det fins dusjer her.
Skal du til din mors galla?
- Skal du det? - Nei.
Men William Francis skal det. Han er assisterende direktør for CIA.
Det ville vært bra for karrieren din å bli kjent med ham.
- Hørtes ut som det hastet. Alt bra? - Takk for at du kom.
Som journalist, har du noensinne lekket...
- ...hemmeligstemplet informasjon? - Nei.
- Jeg kjenner noen som har gjort det. - Jeg kjenner til Snowden...
Er staten like streng mot alle som lekker?
Ikke alltid. Men det kan innebære fengselsstraff.
De du kjenner... Hvordan forblir de anonyme?
Mobiler med kontantkort, bruker krypterte mail-servere...
- Hvorfor lurer du på dette? - Det har med Jimmy å gjøre.
Hvis du velger å gjøre det, så ring meg.
Jeg skal gjøre det jeg kan for å hjelpe deg.
Er du klar til å dra i morgen?
Bør jeg overhodet spørre om det?
Man må alltid være klar. Nå har jeg noen å komme hjem til.
Hør her...
- Det har bare gått noen måneder... - Jeg er gravid.
Jeg tok testen for noen dager siden. Doktoren bekreftet det i dag.
- Jeg er i sjette uke. - Hva tenker du?
- Jeg vil beholde det. - Greit.
Hvis du ikke ønsker det, må du ikke være delaktig...
Å få et barn med deg ville gjort meg kjempelykkelig.
Men livet i hæren er hardt. Du har ikke valgt det. Det gjorde jeg.
Da jeg var liten, ble faren min tilbudt en jobb i Tokyo.
Han tok den ikke.
Han trodde ikke at det skulle funke, men han angret det.
Han snakket om det hele sitt liv.
Jeg vil ikke være redd. Jeg stoler på deg og hvordan dette føles.
Jeg valgte dette livet... da jeg valgte deg.
- Ok. Da skaffer vi et barn. - Greit.
Jeg skal ta dere hvor dere enn vil dra.
- Tokyo? - Definitiv til Tokyo.
- Hvem er disse menneskene? - Jeg vet ikke.
Men CIAs assisterende direktør er tydeligvis her.
Imponerende...
Hva ville du tenkt hvis jeg en dag begynte å jobbe for CIA?
- Vil du det? - Jeg vet ikke.
Magnus nevnte det. Og...
...det vil innebære mer frihet til å få gjort ting.
- Frihet er bra. - Ja. Men...
Så fine dere er.
- Hei, mamma. - Hei, vennen.
- Therese! - Hyggelig å se deg, Simone.
- Senator McLean. Så hyggelig. - Din far ville vært stolt.
Dette er kjæresten min: underoffiser Nora Madani.
- Hei. - Jeg har hørt om deg.
Du var vel den første kvinnelige piloten i spesialstyrkene?
- Ja. - Det er en ære.
- Får jeg låne min sønn? - Selvsagt.
Nora er vakker. Jeg beundrer henne. Det er ikke lett å komme så langt.
- Men hun setter karrieren foran deg. - Ikke begynn.
Skal du bli politiker, trenger du en kone som forstår politikk.
Noen som kan fokuser på budskapet, ikke noen...
- ...som drar uten forvarsel. - Det er ikke min drøm.
- Det er din drøm. - Det er din.
Jeg ser det i arbeidsmoralen og gløden din.
- Jeg vil at du skal nå langt. - Det vil hun også.
- De jakter på oss. Vi må gå fortere. - Beklager. Jeg kan ikke.
- Du har ikke bare brukket et ribben. - Nei. Jeg ville ikke si noe.
- Ok. Jeg skal hjelpe deg. - Du må forlate meg.
- Jeg sinker deg. - Jeg skal ikke forlate deg.
Ikke vær dum. De er nær.
Hei. Takk for at jeg fikk komme.
Jeg tok med øl. Har jeg dårlig timing?
- Overhodet ikke. - Greit.
Jeg har vært en dårlig venn.
- Du har vært opptatt. - Det er en dårlig unnskyldning.
- Hvordan har du det? - Jeg holder på å bli gal.
Jeg vil heller snakke om hva som helst bortsett fra meg selv.
- Hvordan går det med deg? - Jeg trenger råd.
Jeg vet at du er flink til det.
- Det sier i hvert fall Nora. - Jeg kan prøve.
Jeg må ta en avgjørelse. Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
- Hva har du for valgmuligheter? - Jeg kan være forsiktig...
...og gjøre det som redder meg, men spolerer for noen andre.
Men hvis jeg tar en risk og alt går galt, går det ille for oss begge.
- Hvor godt kjenner du personen? - Godt... tror jeg.
Bland aldri jobb og privatliv. Det ødelegger alt.
Da Jimmy og jeg valgte å få Max, virket det sprøtt.
Men jeg holdt fast ved troen på...
...at han ville bli en god far og ektemann.
Så spørsmålet er: Tror du at denne personen vil svikte deg, -
- eller er det en du kan stole på?
Jeg tror at jeg har svaret mitt.
Som mange av dere vet, døde mannen min -
- ved angrepet mot World Trade Center i 1993.
Etter det var jeg fortapt.
En enke, en ung sønn, en overveldende by.
Så jeg dro hjem til Georgia. Det var mitt livs beste avgjørelse.
Da jeg ble politiker, ville jeg hjelpe dem som hadde hjulpet meg.
Nå vil jeg ikke noe annet og ser frem til en periode til.
Jeg vil også hedre de som tjenestegjør i militæret i kveld.
De setter sin plikt overfor landet over alt annet.
Og gjør utrolige oppofrelser. Vi har to av dem her.
Min sønn: løytnant Ian Porter og underoffiser Nora Madani.
Hooah.
Jeg skal runde av. Takk for deres støtte. Kos dere i kveld. Takk.
- Unnskyld. Takk for det du gjør. - Jeg gjør bare jobben min.
Du er et forbilde for unge kvinner.
Jeg føler meg ikke så bra. Jeg skal gå.
- Jeg blir med deg. Vi går. - Nei. Bli, du. Ring meg senere.
Ian? Dette er CIAs assisterende direktør William Francis.
- Magnus har høye tanker om deg. - Takk. Unnskyld, men jeg må gå.
Francis så frem til å treffe deg.
Jeg setter pris på det. Takk. Men jeg er lei for det.
- Kevin. Jeg trenger flere piller. - Nora.
- Hvem snakket du med? - Ingen.
Gallo lurte på hvordan du har det. Er det noe jeg ikke vet?
Hvis det er noe, kan du fortelle meg det.
Jeg følte meg som en hykler der inne.
Jeg har tatt smertestillende selv etter at resepten gikk ut.
- Hva? Hvorfor har du...? - På grunn av smertene og presset.
Nå tar jeg dem for alt.
Er det det du har skjult hele tiden?
Jeg tenkte at alt skulle bli bra hvis jeg latet som at det var det.
- Hvorfor sa du ingenting? - Jeg ville ikke trekke deg inn i det.
Jeg har vært så opptatt med jobben at jeg ikke...
Jeg burde ha merket noe.
- Det er ikke din feil. - Jo, litt.
Jeg vil komme over det. Jeg må komme over det...
...men jeg vet ikke om jeg klarer dette alene.
Jeg skal hjelpe deg.
- Lever du? Er du våken? - Ja. Men ikke lenge til.
Jeg er her. Jeg akter ikke å stikke av.
Det har vært en ære å tjenestegjøre med deg, sersjant Kam.
Æren er helt og holdent min, sersjant Hendrix.
Kan du be for meg?
- Jeg kan bare bønner fra Koranen. - Det går bra.
Bare noe om fred i livet etter dette og sånn dritt.
Du... jeg fortalte det til Ian.
- Grunnleggende rehabilitering. - Bra.
Det er nok for sent for unnskyldning. Jeg forstår det om jeg ikke får fly.
Mine damer og herrer: befalhavende.
Vår avlytting antyder at Kam og Hendrix er på vei til Etiopia.
De er del av en handel mellom Khalid og IS.
Vi skal avskjære dem. Gallo flyr sammen med Madani.
- Unnskyld, oberst. - Har du funnet noe?
Oberst... sersjant Hendrix er død.
Vi fikk dette bildet i dag. Vi tror at det er fra Khalid.
Hevn for at fangeutvekslingen gikk galt.
- Hva betyr dominobrikken? - Det er hemmeligstemplet.
- Jeg må vite hva som foregår. - Jeg skal huske det.
Men vi har noen gode nyheter.
Vi har avlyttet beskjeder som antyder at Kam lever.
Vi tror at han fremdeles er på vei til Motta.
Du kan vise dette til teamet, hvis du vil.
Engst deg ikke. Du er verd mer død enn levende.
Khalid har store planer for deg.
Jeg trodde ikke at jeg skulle få fly.
- Takk for at du stolte på meg. - Vi trenger vel ikke å bli blaute?
Hvorfor stolte du på meg?
Fordi jeg kjenner deg, Nora. Jeg trodde at du skulle søke hjelp.
- Du vil ikke svikte Jimmy. - Jeg prøver å la være.
Men vi har langt igjen.
Jeg har langt igjen for å rette opp i alt igjen.
Hva sa Ian da du fortalte det?
De riktige tingene.
Han elsker meg virkelig.
Han er bra for deg.
Tekst: Lars-Kristian Holmsen www.sdimedia.com